Увеличи налягането! Ако спрем, всички умираме!
Слушам. - Предай на останалите.
Слушам.
Наближаваме изоставена гара.
Гответе се за сблъсък.
Проклети твари!
Назад! Назад!
Ако искаш да оцелееш,
не може просто да се скриеш в някаква крепост.
Трябва да надвиеш страха и да вдигнеш оръжие.
Шинго!
Добре ли си? - Да...
Длъжник съм ти.
Ръката ти!
Преди двадесет години народът на Хиномото
потърсил спасение от немрящите зад стените на гарите.
Забравили всякаква чест и човешко достойнство,
те просто побягнали.
Използвай я.
Използвай я да се самоубиеш!
Побързай!
Докажи, че си воин! - Умри с чест!
Какво чакаш? - Направи го!
Каква е смисълът да живееш,
когато плащаш с кръвта на близките си?
Така жертваме не само живота им.
Ето защо...
Майко...
Проклятие!
Ето защо искам да надвия немрящите.
Толкова съм близо!
Събудиха ли те?
Воините ги отблъснаха.
Може да спиш спокойно. Поне засега.
Завладели са още една гара.
The Eastern Spirit Subbing Squad представя
ЖЕЛЯЗНАТА КРЕПОСТ НА МЪРТВИТЕ
Първи епизод: СТРАХЪТ ОТ МЪРТВЕЦА
Знаеш ли какво се говори? Влакът с припасите закъснявал.
Май немрящите са на прага ни. Кога ли ще падне и тази гара?
Чуваш ли се какво приказваш? Ами ако някой от воините те чуе?
Какво става, герой? Закъсняваш!
Гледайте изчисленията. Сложете още от съединителя.
Икома!
Как мина вчера?
Зле. А все си мислех, че налягането е достатъчно.
Защо не използваш оловни нитове?
Защото ще имат същия ефект като парните мускети.
Просто ще рикошират от сърдечната камера.
Затова ни трябват бойни патрони. Пробивната им сила е много по-голяма.
Значи ще вършиш работата на воините вместо тях?
Ти си луд.
Сложи ли повече експлозив?
Нали последния път увеличи обема на цилиндъра?
Това е, Такуми!
Как можах да забравя?
Къде хукна? - Ще направя нов опит.
Първо си свърши работата тук.
Господарката Аяме. - От рода Йомокава ли?
Искам сама да го проверя.
Господарке! Как можем да ви услужим?
Това е парният пистолет на баща ми.
Повреден е. Надявах се някой да го погледне.
За мен ще е удоволствие. - Господарката Аяме е хубавица.
Тя е принцеса-воин.
Икома! Ела да помогнеш на господарката.
Сега ти е паднало, герой.
Ако обичате.
Значи искаш да станеш герой?
Просто не ми харесва да бягам.
Господарке, накъде ще насочвате пистолета?
Отварят западната порта! Желязната крепост идва!
Желязната крепост трябваше да пристигне утре.
Да вървим.
Желязната крепост ли? - Днес чакахме Изгряващо слънце.
Две композиции в един ден?
Татко, нали Желязната крепост трябваше да пристигне утре?
Загубили сме гара Хаятани.
С по-малко спирки по пътя е нормално да подрани.
Но...
Докарайте изолатора!
Чудя се дали някой е бил ухапан. - Ще разберем всеки момент.
Ще ги претърсят за следи от ухапвания,
за не допуснат зараза.
Ако намерят нещо съмнително, те хвърлят в затвора.
Можеш ли да ги виниш? Ами ако пренасяш заразата?
Започнете поправките!
Виж колко по-дебела е сънната артерия.
Значи заразата наистина минава през нея.
Ей! - Добри проби като тези са рядкост.
Нарушаваш закона!
Знаеш много добре, че не са прокълнати.
Коя е тази? Дъщерята на някой благородник?
Какво има? - Нищо.
Ей, малката!
Изходът е в другата посока.
Дори децата минават през проверката.
Само глупакът съди за книгата по корицата й.
Така казваше брат ми, мустакати човече.
Какво?! - Остави я.
Тя е мой гост.
Господарю!
Ти ли командваш тук?
Казвам се Кеншо. Аз съм главата на рода Йомокава.
Господарю Йомокава, благодаря за топлото посрещане.
Вие сигурно сте Шимон. Прочетох писмото ви.
Каня ви да гостувате в дома ми.
Няма ли да ги проверят? Какво значи това?
Кои са тези? - Нямам представа.
Немрящ! - Бил е ухапан!
Хванете го! - Немрящ?
Назад! - Не съм немрящ!
Спри!
Убийте го! - Обградете го!
Кълна се, не съм от тях! Не ме убивайте!
Спрете!
Ти пък кой си?
Каза ви, че не е немрящ! - И ние просто ще му повярваме?
Спри, страхливец такъв!
Заподозрените се поставят под тридневно наблюдение!
Вие измислихте това правило! - Затваряй си устата!
Това не влиза в работата на прости механици като теб.
Насочили сте оръжията към погрешния враг!
Татко!
Плът от немрящи? - Защо е у него?
Говори! Откъде я имаш?
Опитва се да избяга!
Не!
Мъртъв е. - Значи...
... не е бил немрящ.
Не ви ли е срам да се боите от всеки?
Изгубили сте си ума!
Доста надменни думи.
Спокойствието си дължиш на воините,
които те пазят ден и нощ. - Грешите! И аз искам да се бия!
Курусу! - Слушам.
Почти съм довършил...
Хвърлете го в тъмницата. Може да е заразен.
Татко!
Да тръгваме.
Аяме.
Опазването на реда също е дълг на воините.
Редът ли?
Ясно.
Тръгнали сте за Конгокаку.
Ами шогуна?
Още е рано.
Затова сме само ние двамата.
Вече е юни.
Моментът наближава, братко.
Знаех си! Ти си колекционерът на трупове!
Ти...
Мумей. - Мумей? Що за име е това?
Хубаво е, нали? Брат ми го измисли.
Откъде знаеше, че онзи мъж не е немрящ?
Не знаех. Но трябваше да направя нещо.
Повечето хора не биха.
Значи има нещо нередно с повечето хора.
Забавен си. - Кое му е забавното?
Нормално е да се боиш от немрящите.
Хората са страхливци. Не могат да го променят.
Напротив, могат.
Нима страхът е оправдание да се избиват?
Не мога да го приема.
Човечността не трябва да е жертва на страха.
Как може Икома да е толкова тъп?
Самонадеян глупак.
И все пак се опълчи на воините.
Аз никога не бих посмяла.
Точно това го прави глупак!
Изгряващо слънце идва.
Този път е точно навреме.
Движи се твърде бързо!
Намалете!
Проклятие! Вдигни моста!
По-бързо!
Късно е.
Какво става?
Немрящи! - Направете път!
Немрящите!
Камбаната за тревога. - Да не би...
Немрящите са проникнали?
Налага се да вървя.
Трябва да взема пневматичния пистолет!
Побързай! - Ще взема и тези двете.
Мумей, пробили са през западната порта.
Градът е обречен. - Но...
Ще вземем Желязната крепост. Хайде.
Татко, къде отиваш? - Към Желязната крепост.
Чакай... Нима ще изоставиш гарата?
Ще ви дам сигнал, когато обезопасим влака.
Елате, щом го видите.
Кръвта ги привлича.
Проклятие, как боли...
Свалете си дрехите!
Шегуваш ли се? Немрящите идват насам!
Докажете, че не са ви ухапали!
Какво ще стане с нас? - Къде е Икома?
Хвана се!
Този път ще стане!
Увеличих експлозива!
Успях!
Пневматичният пистолет проби сърдечната камера!
Моят пистолет! Направих го!
Виждам я. Желязната крепост.
Мумей, ще трябва да продължиш сама.
Иди в Конгокаку и чакай заповеди от младия господар.
Всичко е в твои ръце.
Дано кармата ти се усмихне.
Трябва само да спра инфекцията, преди да стигне до мозъка.
Пет години... Изминаха пет години.
Всичкият ми упорит труд най-сетне се отплаща.
Вече съм нов човек.
Никога повече...
... няма да бягам!
Този път...
... ще те накарам да се гордееш с мен!
Превод и субтитри: Ragnos
Eastern Spirit ® 2016 www.easternspirit.org